Ellen. Sunt tot eu.
Știi ceva despre el?
Jur, e ca și cum mi-aș căuta tatăl din nou.
Îmi ies din minți aici.
L-am sunat de o mie de ori. Nu a răspuns decât robotul.
Nu știu unde a plecat, și de ce.
Sam, pur și simplu a dispărut.
Stai puțin.
Sammy? Unde naiba ești? Ești teafăr?
Ei, calmează-te. Unde ești?
Stai acolo, vin imediat.
Sam, sunt eu.
Sam?
Salut.
Salut, Dean.
Sângerezi?
Am încercat să mă spăl.
Doamne.
Nu cred că e sângele meu.
- Atunci al cui e? - Nu știu.
Sam, ce naiba s-a întâmplat?
Dean.
Nu-mi amintesc nimic.
Ce ai aflat?
Te-ai înregistrat acum două zile, cu numele de Richard Sambora.
Cel mai înfricoșător lucru din toate astea, e că ești fan al lui Bon Jovi.
Dean.
În camera ta a fost liniște. Nimeni nu a văzut nimic neobișnuit.
Vrei să spui că nu m-a văzut nimeni, plin de sânge?
Întocmai.
Cum am ajuns aici, Dean? Ce s-a întâmplat cu mine?
Nu știu. Dar ești teafăr. Asta e tot ce contează.
- De restul ne putem ocupa. - Chiar așa?
- Dacă am rănit pe cineva? Sau mai rău... - Sam.
Dacă toate astea reprezintă ce te-a avertizat tata?
Să nu tragem concluzii pripite. Nu știm exact ce s-a întâmplat aici.
Trebuie să luăm toate astea ca pe o treabă obișnuită.
Care e ultimul lucru pe care ți-l amintești?
Tu și cu mine, în camera de motel din West Texas.
- Am ieșit afară să iau niște hamburgeri... - West Texas? Asta a fost acum o săptămână.
Asta e tot.
Apoi, tot ce știu e că m-am trezit aici.
Plin de sânge.
- Mă simt ca și cum aș fi dormit o lună. - Bine.
Adu-ți aminte.
Patronul motelului spune că ai ieșit ieri după masă, și nu te-a văzut venind înapoi.
Ei.
Recunoști ceva?
Nu chiar.
Așteaptă.
- Ce e? - Cred că am fost aici.
Îți aduci aminte?
Nu tocmai. Dar...
Îmi pare cunoscut, înțelegi?
Încearc-o pe aia.
- Da. - Bine.
Stai.
Te rog, spune-mi că nu ai furat asta.
Sânge iar.
Sam. Bancheta din spate.
Crezi că l-am folosit pe cineva?
Nu cred nimic.
Asta mă cam neliniștește.
Nu se poate să fi fost tu. Trebuie să mai fi fost cineva.
Cineva care fumează țigări mentolate.
Uite, o chitanță de benzinărie dintr-un oraș la mică distanță de aici.
Chitanța e pentru zece litri de benzină la pompa numărul doi.
Nu ți s-a făcut pielea de găină?
Ceva de genul "Doamne, asta pare cunoscut," senzații de deja-vu?
Poate cineva înăuntru te va recunoaște.
Haide.
Tu. Ieși imediat de aici. Chem poliția.
- Vorbești cu el? - Da.
Ticălosul a intrat ieri aici, beat mort.
A înșfăcat o sticlă de alcool de 40 de grade din frigider și a sorbit-o imediat.
Tipul ăsta? Ai băut tu lichior de malț?
Apoi a trântit sticla direct în biata mea căpățână.
- Omul ăsta? - Ce, nu înțelegi, vorbesc chinezește?
Îmi pare rău dacă am făcut ceva...
Povestește în timp ce ieși, frățioare. Poliția va fi aici în cinci minute.
Stai. Va ieși de bunăvoie. Lasă telefonul.
- Sam, așteaptă în mașină. - Dar, Dean...
Du-te și așteaptă în mașină.
Vreau doar să-ți vorbesc, atât. Bine?
Când a ieșit, în ce direcție a plecat?
- De ce nu îl întrebi pe el? - Dar, te întreb pe tine.
Vă rog. Mi-ați face o mare favoare.
Să îți fac o favoare? Pentru asta trăiesc.
Amicul tău nu a plătit pentru sticla de alcool...
...nici pentru țigări, pe care de asemenea le-a aprins ilegal aici.
- L-ai văzut fumând? - Da, tipul e ca un furnal.
Asta ar trebui să acopere toate necazurile.
Îmi aduc aminte acum. A luat două pachete de țigări.
Bineînțeles.
Apoi a plecat spre nord pe Route 71. Direct afară din oraș.
Ce se întâmplă cu tine, Sam?
Pentru că fumatul, aruncatul cu sticle după oameni...
Asta seamănă mai mult cu mine decât cu tine.
Dean, stai. Chiar aici. Ia-o pe drumul ăla.
- Cum? - Nu știu de ce. Dar ia-o pe drumul ăla.
Oricine locuiește aici, aș spune că nu prea îi plac surprizele.
Ar trebui să batem la ușă?
Cred că da.
Hei, Dean.
Sunt surprins că nu a apărut poliția.
Un loc ca ăsta trebuie să aibă sistem de supraveghere.
Da, ar trebui.
Aprinde luminile.
- Dean, eu am făcut asta. - Nu știm sigur încă.
Ce indiciu îți mai trebuie?
Cum explici altfel mașina, cuțitul, sângele?
Nu știu, omule. Ce-ar fi să îmi explici tu?
Chiar dacă ai făcut asta, sunt sigur că ai avut un motiv. Autoapărare, înțelegi...
...era un ticălos, ceva trebuie să fi fost.
Nu are acte de identitate.
- Am nevoie de deschizătorul tău de uși. - Poftim?
Am nevoie de deschizătorul tău de uși.
Dumnezeule...
- Omul ăsta e fie terorist... - Fie vânător.
Dean, cred că am omorât un vânător.
Să vedem.
Uite așa.
Cum ștergi asta?
Sam, haide. Am nevoie de ajutorul tău.
L-am ucis, Dean.
Pur și simplu am intrat și l-am omorât.
Ascultă-mă. Oricine ar fi, omul ăsta, e un vânător.
Alți vânători vor veni să-l caute pe criminal.
Ceea ce înseamnă că trebuie să ne acoperim urmele, bine?
Numele lui era Steve Wandel.
Asta e o scrisoare de la fiica lui.
Șterge-ți amprentele. Apoi plecăm.
Bine, avem câteva ore să dormim, și apoi să lăsăm locul ăsta în urmă.
Uite ce, știu că e de rău, bine?
Trebuie să-ți revii.
Sam, spune ceva.
Vom dormi puțin și mâine dimineață plecăm.
Crimă, Dean. Asta am făcut.
Posibil, bine? Dar nu ne transformăm... în vârcolac sau altceva, așa deodată.
Haide. Ai văzut înregistrarea. Nu aveai ochii înroșiți, nu a fost vreo distorsiune.
Dar nu erai tu.
Da, e posibil să fi fost tu, dar nu erai tu.
Ba cred că eram eu.
Cred că știu mai mult decât tine.
Asta ce naiba mai înseamnă?
În ultimele săptămâni, am avut...
Am avut niște sentimente.
Ce sentimente?
Furie.
Ură.
Și nu le pot controla.
Devine din ce în ce mai rău, zi de zi.
Nu mi-ai spus asta până acum.
Nu am vrut să te sperii.
Ei, grozav.
Dean, demonul cu ochi-galbeni, știi că are planuri pentru mine.
Mai știm și că a mai transformat și alți copii în criminali înainte.
- Nimeni nu te controlează, afară de tine. - Nu pare a fi așa.
Am impresia că orice aș face, încet și sigur...
- Mă transform... - În ce?
În ce sunt sortit să devin.
Ai spus-o chiar tu. Trebuie să înfrunt ceea ce sunt.
- Nu am vrut să spun asta. - Dar e adevărat. Știi asta.
Tata știa și el asta. De asta ți-a zis.
- Dacă se va ajunge vreodată aici... - Taci, Sam.
Dean, i-ai promis.
Mi-ai promis și mie.
Nu.
Ascultă-mă.
Vom descurca toată treaba asta, bine? Trebuie să fie o soluție, nu?
Da, este.
Nu mai vreau să rănesc pe nimeni.
Nu vreau să te rănesc.
Nu vei face asta.
Orice înseamnă toate astea, poți lupta.
Nu. Nu pot.
Nu pentru totdeauna.
Acum, trebuie să o faci.
Am încercat atât de mult să te păzesc.
Știu.
Nu pot.
Mai bine aș muri.
Nu.
Vei trăi.
Vei trăi să regreți asta.
A trecut timpul închirierii.
- Poftim? - Timpul pentru cât ați închiriat e gata...
... și am aici un cuplu care are nevoie de camera ta.
Da, sunt sigur de asta.
- Cât e ceasul? - Doisprezece jumătate.
Tipul care era cu mine, l-ai văzut?
A plecat în zori. Trebuia să pleci cu el...
...acum va trebui să te taxez în plus.
La naiba.
Trebuie să folosesc computerul tău.
De ce te-aș lăsa să folosești computerul meu?
Îmi pare rău că vă deranjez.
Fiul meu a dispărut de acasă noaptea trecută...
...și a plecat la un concert cu Justin Timberlake.
Poftim?
Da, Justin e o amenințare triplă.
Oricum, fiul meu nu s-a întors încă... și încep să-mi fac griji.
Da, băieții sunt băieți.
Dar, Sammy e diabetic și dacă nu-și face injecția cu insulină...
...trebuie să-l găsesc.
Vă rog. Vă implor.
Da, nu, sunt pe site acum.
Trebuie să activez sistemul de urmărire GPS, din telefonul său.
Da, chiar acolo. Duluth, Minnesota.
E un drum lung pentru un concert.
Vă mulțumesc pentru ajutor.
Noapte bună. Mulțumesc.
Ne pare rău, închidem.
Doar una pentru drum?
Ești ultima persoană pe care mă așteptam să o văd.
Păi...
...se pare că sunt plin de surprize.
Deci primesc o bere?
Sigur. O bere.
Cum m-ai găsit?
E legat de ceea ce facem, știi?
- Că veni vorba, unde e Dean? - Nu a putut ajunge.
Ce faci aici, Sam?
Nu ne-am despărțit în condiții prea bune.
Exact.
De asta sunt aici.
Am vrut să văd dacă putem îndrepta lucrurile, știi?
Asta pare să doară.
Nu. Am...
...am dat de niște necazuri.
Spuneai ceva de îndreptat lucrurile?
Da.
Știu, ce simți despre tatăl meu.
Și nu pot să spun că te învinovățesc.
Era obsedat.
Era înnebunit după vânat.
Și nu îi păsa de victimele colaterale.
Cred că asta îl include și pe tatăl tău.
Dar așa era tatăl meu.
Eu nu sunt așa.
Dar Dean?
Dean, seamănă mai mult cu tatăl meu decât mine, dar...
Doamne.
Chiar îți place de el, nu?
Să înțeleg că da.
Foarte rău.
Pentru că Dean, te place, sigur...
...dar nu așa cum vrei tu. Vreau să spun...
Poate ca pe o surioară, înțelegi, dar dragoste?
Iese din discuție. El...
El crede că ești un fel de școlăriță, înțelegi?
Nu încerc să-ți fac rău, Jo, aș...
- Îți spun pentru că îmi pasă. - E drăguț din partea ta, Sam.
Vorbesc serios.
- Țin foarte mult la tine. - Sam, ce faci...?
Aș putea fi mai mult pentru tine, Jo.
Poate că ar fi mai bine să pleci.
Bine.
Sam. Lasă-mă în pace. Dă-mi drumul.
Jo. Jo. Jo.
Sam. Nu, te rog.
Nu trebuia să fie așa.
Sau poate că da.
Ce naiba se întâmplă? Ce faci?
Ce ți-a spus mama ta mai exact despre cum a murit tatăl tău?
Tu nu ești Sam.
Nu fi atât de sigură de asta. Răspunde la întrebare.
Haide.
Sunt eu.
Mie poți să îmi spui orice. Știi asta.
Răspunde la întrebare.
- Bine. - Bine.
Tații noștri erau în California.
La rezervorul din Devil's Gate.
Întindeau o cursă pentru o creatură a iadului.
John era ascuns, așteptând. Tatăl meu era momeala.
Tipic pentru John.
Pun pariu că se zbătea ca râma în cârlig.
Apoi?
Apoi a apărut bestia.
John a fost nerăbdător.
A ieșit prea repede. L-a lăsat pe tatăl meu expus în loc deschis.
Creatura s-a întors...
...și l-a omorât.
Nu chiar.
Cum?
Ce?
Păi, l-a lovit.
Dar nu l-a omorât.
Chiar nu știi adevărul, nu?
- Pun pariu că nici mama ta nu îl știe. - Știi ce?
Vezi tu, Bill, creatura...
...avea gheare puternice.
Avea organele interne ale victimei în mâinile sale.
El bolborosea...
...și se ruga să te mai vadă o dată pe tine și pe Ellen.
Așa că tatăl meu l-a ucis.
I-a curmat suferința ca unui câine bolnav.
- Minți. - Nu mint. E adevărat.
Tăticul meu l-a împușcat pe tăticul tău direct în cap.
- Cum poți să știi asta? - Aud lucruri.
- De ce faci asta? - Așa tătic, așa fetiță.
Ești momeală. Înțelege.
Așa, fetițo.
Sam.
Te-am implorat să mă oprești, Dean.
- Lasă cuțitul jos. - Ți-am spus, că nu pot să rezist.
Capul meu, îl simt ca și cum ar fi luat foc, înțelegi?
Dean. Omoară-mă sau o voi ucide.
Te rog. Îmi vei face o favoare.
Împușcă-mă.
Împușcă-mă!
Nu, Sammy. Haide.
Ce naiba e cu tine, Dean?
Îți e atât de teamă să rămâi singur încât ai lăsa-o pe Jo să moară?
Apă sfințită, pui de demon nesuferit.
Era posedat?
Dean.
- Cine ești? - Am multe nume.
Ești în Sam, de când a dispărut, nu-i așa?
Ar fi trebuit să te vezi la față, când ai crezut că l-a ucis pe omul acela.
Patetic.
De ce nu mă omori? Ai avut o mulțime de șanse.
Nu, ar fi fost prea ușor. Unde ar mai fi distracția?
Ăsta a fost doar un test.
Am vrut să văd dacă te pot împinge atât de departe încât să-l omori pe Sam.
Ar fi trebuit să știu că nu vei avea destulă putere.
Oricum, distracția s-a terminat.
Sper că te-ai distrat destul.
- Vei plăti cu vârf și îndesat pentru asta. - Cum? Nu poți să-mi faci rău.
Fără să-i faci rău fratelui tău mai mic.
Cred că vei muri, Dean.
Tu, și toți ceilalți vânători, pe care îi voi găsi.
Doar o privire a ochilor blajini și sensibili ai lui Sam...
...și mă vor lăsa să intru direct pe ușa din față.
Sunt Dean. Lăsați un mesaj.
Dean.
Încet.
- Unde e Sam? - Nu știu. Te-am căutat.
Hai. Ridică-te.
Bine.
- Nu fi copil. - Doamne.
Gata, aproape.
Gata, l-am prins. L-am prins.
- Ești un măcelar. - Cu plăcere.
Bine, suntem gata?
Mă lași două minute să te pansez?
Nu-l poți ajuta pe Sam dacă sângerezi de moarte.
De unde știai că e posedat?
Nu am știut. Am fost sigur însă că nu putea fi el.
- Dean. - Da?
Știu că demonii mint, dar spun vreodată și adevărul?
Da, câteodată presupun că da.
Mai ales dacă știu că asta te face să-ți pierzi capul.
De ce întrebi?
Nimic.
Nu mai conteză.
- Ai idee încotro se îndreaptă? - A plecat spre cel mai apropiat vânător.
Cel mai apropiat pe care îl știu e în South Dakota.
Bine, sunt gata. Să mergem.
Tu nu vii.
Ba bine că nu. Fac parte din asta acum.
Nu pot să-ți explic mai clar decât atât:
Dacă mă vei urma, te voi lega de un stâlp și te las acolo.
Asta e lupta mea. Nu vreau sângele tău pe mâinile mele.
Și așa rămâne.
Stai.
Uite.
Ia astea. Te vor ajuta cu durerea.
Mulțumesc.
Te sun mai târziu, bine?
Nu, nu o vei face.
La naiba.
- Sam. - Bună, Bobby.
A trecut ceva vreme.
Intră.
Ce vânt te aduce pe aici?
Lucrez la o treabă în apropiere și m-am gândit să trec să te salut.
Unde e Dean?
A rămas pe undeva cu o fată și un bax de 12.
Da?
E frumoasă?
Mai întrebi, e încurcat cu ea până peste cap.
Mă bucur să te văd.
În cinstea lui John.
În cinstea tatei.
Ce ai făcut?
Puțină apă sfințită în berea ta.
Sam nu ar fi băgat de seamă niciodată.
Dar tu nu ești Sam, nu-i așa?
Nu încerca să condamni un condamnat.
Hei.
Dean.
Ai revenit dintre morți?
Va deveni ceva obișnuit pentru tine, nu-i așa?
- Ca un gândac. - Ce-ar fi să-ți sparg...
- ...căpățâna aia deșteaptă? - Ai grijă, acum.
- Doar nu vrei să strici ambalajul minunat. - Stai liniștit. Asta nu-l va răni pe Sam.
Pe tine, pe de altă parte...
Ți-a venit cheful de vorbit acum?
Sam e încă păpușa mea.
- Am să-l fac să-și muște limba. - Nu. Nu vei mai fi în el multă vreme.
Bobby.
Indiferent, de planul diabolic pe care voi demonii îl puneți la cale...
...nu-l veți avea pe Sam.
Mă înțelegi?
Pentru că vă voi nimici pe toți mai întâi.
Tu crezi că despre asta e vorba?
Marele plan?
Nu dau doi bani pe marele plan.
Se pare că nu funcționează.
Vezi tu, am învățat câteva trucuri noi.
Nu merge treaba cum mi-am închipuit. Ce se întâmplă, Bobby?
E o legătură strânsă.
E ca o încuietoare.
S-a încuiat în trupul lui Sam.
- Ce naiba facem? - Nu știu.
Așa.
Acum e mai bine.
Știi, când oamenii vor să descrie cel mai rău lucru posibil?
Ei spun "e ca-n iad".
E un motiv pentru asta.
Iadul e ca...
E ca un iad. Chiar și pentru demoni.
E o închisoare din oase și carne...
...și sânge și teroare.
Și m-ai trimis înapoi acolo.
- Meg? - Nu.
Nu mai sunt Meg.
Acum sunt Sam.
Că veni vorba...
...l-am văzut pe tatăl tău acolo.
Îți transmite salutări.
Tot ce m-a ajutat a fost gândul că voi mai ieși o dată într-o zi.
Și atunci te voi tortura.
Încet și frumos, la fel cum rupi aripile unei insecte.
Dar orice ți-aș face eu...
...e o nimica toată în comparație cu ce îți faci singur, nu-i așa?
Văd în ochii tăi, Dean. Nu ești bun de nimic.
Nu ai putut să-ți salvezi tatăl.
Și în adâncul sufletului...
...știi că nu-ți poți salva nici fratele.
Le-ar fi fost mai bine fără tine.
Sammy?
Am pierdut ceva?
Că veni vorba, arăți ca naiba, Dean.
Da, revin imediat.
Ce e, Bobby?
Ați auzit ceva de un vânător pe nume Steve Wandel?
De ce întrebi?
Tocmai am auzit de la un prieten.
A fost ucis în propria casă.
Nu știți nimic despre asta, nu?
Nu am auzit niciodată de el.
- Dean. - Bun. Așa să rămână.
Amicii lui Wandel sunt în căutarea făptașului.
Nu se vor opri să asculte motive.
Înțelegeți ce vă spun?
Ar fi mai bine să plecăm.
Dacă îți amintești unde am parcat mașina.
Uite. Luați astea.
- Ce sunt? - Farmece.
Vă vor feri de posedare.
Demonul ăla e încă liber. Asta îl va opri să intre înapoi în voi.
- Sună cam murdar, dar mulțumim. - Cu plăcere.
Aveți grijă, băieți.
Și tu.
Ești bine?
Sam.
Tu ești acolo, înăuntru?
Am fost conștient o parte, Dean.
M-am privit cum îl omor pe Wandell cu mâinile mele.
Am văzut cum s-a stins lumina din ochii lui.
Trebuie să fi fost groaznic.
Nu asta voiam să zic.
Era cât pe ce să o cioplesc pe Jo.
Dar indiferent ce aș fi făcut, nu ai fi tras în mine.
A fost mutarea corectă, Sam. Nu erai tu.
Da, data asta.
Dar data viitoare?
Sam, când tata mi-a spus că s-ar putea să trebuiască să te omor...
...a fost numai în cazul în care nu aș reuși să te salvez.
Chiar dacă va fi ultimul lucru pe care îl voi face, te voi salva.
- Ce? - Nimic.
Dean, ce e?
Omule, e ca și cum ai avut o femeie înăuntru, o săptămână întreagă.
E o nebunie.
Traducerea și adaptarea: iDVD Team Supervizarea: nightmare1
SFÂRȘIT